Ми говоримо ось про що: ми маємо Первосвященика, Який сидить по праву руку від престолу Божого на небесах. Цей Первосвященик служить у Найсвятішому Місці. То є справжнє місце поклоніння, створене не людиною, а Господом.
Кожному первосвященику належить приносити дари й пожертви, отже, це було необхідно, щоб і наш первосвященик мав що принести Господу. Якби Він зараз був на землі, то не був би священиком, оскільки існують інші, хто приносить дари згідно з Законом. Служіння їхнє, лише подоба, тінь Небесного. Саме тому Бог застерігав Мойсея, коли той збирався зводити святий намет. Господь сказав йому: «Гляди, зроби все згідно з тим зразком, що був тобі показаний на горі». Та оскільки це так, то священицькі обов’язки, покладені на Ісуса, значно вищі, ніж ті, що покладено на інших священиків. Так само й Нова угода Божа, в якій Він служить посередником, значно вища, ніж попередня. Бо в основі її — кращі обіцянки.
Якби та перша угода Бога з людьми була бездоганною, то не було б і потреби в новій. Але Бог докоряв їм, кажучи:
«Настануть дні, коли Я складу Нову Угоду
з людьми Ізраїлю і з Юдиним народом.
Їй бути іншою, ніж та,
що з їхніми уклав Я праотцями,
коли за руку їх узяв, щоб вивести з Єгипту.
Бо не лишилися вони вірними Моїй Угоді.
І через те Я відвернувсь від них, —
сказав Господь. —
Настануть дні,
коли Я укладу Нову Угоду з ізраїльським народом.
Законом просвітлю Я розум людей,
і на їхніх серцях Я напишу його.
Я буду їхнім Богом, а вони — Моїм народом.
Так сказав Господь.
Й тоді не матимуть вони потреби навчать братів чи ближніх
зі словами: „Це Господь”, — оскільки кожен,
від найменшого до найбільшого з них, знатиме Мене.
Бо Я прощу їм їхні помилки
і їхні гріхи не буду пам’ятати».
Називаючи новою цю Угоду, Бог визнавав, що попередня — застаріла, а все, що стає застарілим і непридатним, скоро зникне.