Як що-дня був я з вами в церкві, не простягали рук на мене; та се ваша година й власть темряви. Узявши ж Його, повели, й привели Його в двір архиєрейський. Петр же йшов слїдом оддалеки. Як же запалили огонь серед двора та посїдали вкупі, сїв і Петр серед них. Побачивши ж Його одна служниця, як сидїв коло сьвітла, й, придивляючись на него, сказала: І сей з Ним був. Він же одрік ся Його, кажучи: Жінко, не знаю Його. А згодя другий, побачивши його, сказав: І ти з них єси. Петр же каже: Чоловіче, нї. І мало що не через одну годину, инший хтось ствердив, кажучи: Справдї і сей з Ним був, бо й Галилеєць він. Каже Петр: Чоловіче, не знаю, що кажеш. І зараз, як ще говорив він, запіяв півень. І обернувшись Господь, поглянув на Петра. І згадав Петр слово Господнє, як глаголав йому: Що перш нїж півень запіє, відречеш ся мене тричі. І вийшовши геть Петр, заплакав гірко. А чоловіки, що держали Ісуса, насьміхались із Него, бючи.