Job 14:7-12
Job 14:7-12 Bíblia Catalana, Traducción Interconfesional (BCI)
L’arbre conserva una esperança: si el tallen, torna a brotar, no para de treure llucs. Fins si l’arrel envelleix a la terra i la soca queda morta a la pols, l’arbre que ensuma l’aigua rebrota, treu branques com un plançó. Però l’home mor i s’esvaeix. On fa cap, doncs, quan expira? L’aigua podria sortir de la mar, i els rius escolar-se i quedar secs, però l’home no s’alçarà de la tomba. Primer s’acabarà el cel abans que ell es desperti, abans que es desvetlli d’aquest son.
Job 14:7-12 Bíblia Evangèlica Catalana (BEC)
Perquè, a l’arbre li queda una es-perança: si el tallen, encara pot rebrotar, no deixa de tenir plançons; si l’arrel se li ha envellit a la terra, i la seva soca acaba esmorteïda en el sòl, només a la flaire de l’aigua rebro-tarà, i traurà branques com una planta jove. En canvi l’home, si mor, resta prostrat; quan un humà expira, on és? S’escolaran les aigües de la mar, i el riu s’estroncarà i quedarà sec, però l’home que jau no s’alçarà; encara que s’acabi el cel no des-pertarà, ni es desvetllarà del seu son.