El Senyor va parlar encara a Moisès. Li digué:
– Ordena als israelites que, si un home o una dona es consagra solemnement al Senyor pel vot anomenat de nazireat,
s’abstingui de vi i de tota beguda alcohòlica: no beurà vinagre fet del vi ni vinagre fet d’altres begudes fermentades; no beurà most ni menjarà raïm fresc ni panses. Mentre duri el temps del seu nazireat, no menjarà res del que produeixen els ceps: ni tan sols la llavor o la pellofa dels raïms. Durant el temps del seu vot, no es tallarà els cabells; fins que es compleixi el temps del vot que ha fet al Senyor, serà una persona consagrada, i es deixarà créixer lliurement la cabellera. Durant el temps de la seva consagració al Senyor, no es podrà acostar a cap cadàver, ni que sigui el del seu pare o el de la seva mare, o el d’algun germà o germana; aquella persona no es farà impura amb el contacte dels seus cadàvers, ja que porta al cap el distintiu de la consagració al seu Déu. Tot el temps que duri el seu vot de nazireat serà una persona consagrada al Senyor.
»Si algú es mor de sobte vora aquesta persona i deixa en estat d’impuresa ritual la consagració del seu cap, se l’haurà de rapar quan es compleixin set dies, és a dir, el dia de la seva purificació. L’endemà, el dia vuitè, portarà dues tórtores o dos colomins al sacerdot, a l’entrada de la tenda del trobament. El sacerdot oferirà un dels ocells com a sacrifici pel pecat, i oferirà l’altre en holocaust. Així farà el ritu d’expiació de la falta que ha comès entrant en contacte amb un cadàver, i la persona consagrada quedarà purificada ritualment. Aquell mateix dia tornarà a consagrar-se i es deixarà créixer els cabells. Llavors començarà de nou el període de la seva consagració al Senyor i oferirà un anyell d’un any en sacrifici de reparació de la falta. El temps anterior no comptarà, perquè el signe de la seva consagració havia quedat impur.
»Aquesta és la llei de les persones consagrades pel vot de nazireat: el dia que es compleixi el terme de la seva consagració, aniran a l’entrada de la tenda del trobament portant aquesta ofrena al Senyor: un anyell d’un any sense cap defecte que oferiran en holocaust, una ovella d’un any sense cap defecte que oferiran com a sacrifici pel pecat i un moltó sense cap defecte que oferiran com a sacrifici de comunió. Portaran també una panera de pans de flor de farina sense llevat, coques pastades amb oli i tortells sense llevat untats amb oli, a més de les seves ofrenes de farina i de vi. El sacerdot presentarà aquestes ofrenes davant el Senyor i oferirà el sacrifici pel pecat i l’holocaust. Després oferirà al Senyor el moltó com a sacrifici de comunió, juntament amb la panera de pans sense llevat i l’ofrena de farina i de vi. Acabat la persona consagrada es tallarà els cabells a l’entrada de la tenda del trobament, prendrà la cabellera, senyal de la seva consagració, i la tirarà al foc del sacrifici de comunió. Després el sacerdot prendrà l’espatlla cuita del moltó i una coca i un tortell sense llevat de la panera, i ho posarà tot a les mans de la persona que s’havia consagrat, un cop aquesta s’hagi tallat els cabells. Llavors el sacerdot en farà la presentació davant el Senyor. Aquestes ofrenes són sagrades i pertanyen al sacerdot, a més del pit i de la cuixa que li són reservats. Després d’això, la persona que havia estat consagrada ja podrà beure vi.
»Aquesta és, doncs, la llei de les persones consagrades pel vot de nazireat; aquesta és l’ofrena que han de presentar al Senyor per la seva consagració, a part del que hi puguin afegir. El qui hagi fet aquest vot, el complirà d’acord amb el ritual del vot de consagració.