El que us vaig a dir no és gens elo-giable per a vosaltres: quan us reuniu no és per anar millor, sinó per anar pitjor.
En primer lloc, sento dir que quan us congregueu en assemblea formeu divi-sions entre vosaltres, i en part m’ho crec.
Perquè és inevitable que entre vosaltres hi hagi faccions, a fi que es manifesti entre vosaltres els qui són creients de debò.
Quan esteu reunits, doncs, allò no és menjar la cena del Senyor.
Perquè, a l’hora de l’àpat, cadascú s’avança a prendre el menjar seu, i men-tre l’un queda amb gana l’altre s’em-briaga.
¿És que no teniu les vostres cases per a menjar i beure? ¿O no us importa l’Es-glésia de Déu, que avergonyiu els neces-sitats? Què voleu que us digui? ¿Voleu que us feliciti? En això no us felicito pas.
Jo vaig rebre del Senyor el mateix que us he ensenyat a vosaltres: que el Senyor Jesús, la nit que el lliuraven, prengué un pa,
i després de donar gràcies el va partir i digué: “Això és el meu cos, partit per a vosaltres; feu això en memòria meva.”
Així mateix, prengué la copa, havent sopat, i digué: “Aquesta copa és el nou pacte en la meva sang. Cada vegada que en beureu, feu-ho en memòria meva.”
Cada vegada que mengeu aquest pa i beveu aquesta copa, anuncieu la mort del Senyor, fins que ell vingui.
De manera que, qualsevol que mengi el pa o begui la copa del Senyor indignament, serà culpat del cos i de la sang del Senyor.
Que cadascú s’examini a si mateix abans de menjar el pa i beure la copa;
perquè qui menja i beu sense donar cap valor al cos del Senyor, menja i beu la pròpia condemna.
Per això hi ha tants malalts i decaiguts entre vosaltres, i se’n moren bastants.
Si, doncs, ens examinéssim nosaltres mateixos, evitaríem el judici;
encara que si el Senyor ens jutja és per corregir-nos, a fi que no siguem condemnats amb el món.
Així, doncs, germans meus, quan us reuniu per menjar, espereu-vos els uns als altres.
Si algú té gana, que mengi a casa seva, no sigui que les vostres reunions es tornin reprovables. Les altres coses les resoldré quan vingui.