Nu strigă înțelepciunea?
Nu-și înalță glasul priceperea?
Ea stă pe vârful înălțimilor, de-a lungul drumului,
la răspântia cărărilor.
Strigă tare lângă porți, în fața cetății,
la intrarea ușilor:
„Oamenilor, către voi strig
și spre fiii omului se îndreaptă glasul meu!
O, naivilor, înțelegeți ce este prudența!
Nesăbuiților, înțelegeți ce este priceperea!
Ascultați, căci am să vă spun lucruri mari;
și buzele mele vor rosti ce este drept!
Căci cerul gurii mele rostește adevărul,
iar răutatea este o urâciune pentru buzele mele.
Toate cuvintele gurii mele sunt drepte,
nu este nimic corupt sau pervertit în ele.
Toate sunt clare pentru cel priceput
și drepte pentru cei ce au găsit cunoștința.
Primiți mai degrabă îndrumarea mea decât argintul,
și mai degrabă cunoștința decât aurul scump.
Căci înțelepciunea este mai bună decât rubinele
și orice ți-ai dori nu se poate compara cu ea.
Eu, înțelepciunea, locuiesc împreună cu prudența;
eu descopăr cunoștința și discernământul.
Teama de DOMNUL este să urăști răul.
Eu urăsc mândria și aroganța,
calea rea și gura care spune lucruri pervertite.
Al meu este sfatul și înțelepciunea,
a mea este priceperea, a mea este puterea.
Prin mine domnesc împărații
și conducătorii dau legi drepte.
Prin mine domnesc prinții și nobilii,
toți judecătorii dreptății.
Eu îi iubesc pe cei ce mă iubesc,
și cei ce mă caută cu ardoare mă vor găsi.
Cu mine sunt bogăția și gloria,
avuția trainică și dreptatea.
Rodul meu este mai bun decât aurul,
da, decât aurul pur,
și venitul meu este mai valoros decât argintul ales.
Eu merg pe calea dreptății,
pe mijlocul cărărilor judecății,
ca să le dau o moștenire celor ce mă iubesc
și să le umplu vistieriile.
DOMNUL mă avea la începutul lucrărilor Lui,
înaintea celor mai vechi lucrări ale Lui.