Un viņš man sacīja: „Ir noticis. Es esmu A un O, sākums un gals. Es došu izslāpušajam bez maksas no dzīvī-bas ūdens avota.
Kas uzvar, tas to iemantos, un es būšu viņa Dievs, un viņš būs mans dēls.
Bet bailīgajiem, neticīgajiem, apgānītājiem, slepkavām, netikļiem, burvjiem, elku kalpiem un visiem melkuļiem būs sava daļa degošā sēra uguns jūrā; tā ir otra nave.“
Tad atnāca viens no septiņiem eņģeļiem, kuriem bija septiņi kausi, pildīti ar septiņām pēdējām mocībām, runāja ar mani un sacīja: „Nāc, es tev rādīšu līgavu, Jēra sievu.“
Viņš mani aiznesa garā uz lielu, augstu kalnu un rādīja man svēto pilsētu Jeruzālemi nokāpjam no debesīm no Dieva.
Tā bija dievišķā godībā; tās spožums bija kā visdārgākā akmens spožums, kā kristalldzidrs jaspids.
Tai bija liels, augsts mūris ar divpadsmit vārtiem un uz vārtiem div-padsmit eņģeļu; tur bija uzrakstīti div-padsmit vārdi, tie ir Israēla divpadsmit cilšu vārdi;
Trīs vārti uz austrumiem, trīs uz ziemeļiem, trīs uz dienvidiem un trīs uz rietumiem.
Pilsētas mūrim pamatā bija divpadsmit akmeņi un uz tiem rakstīti divpadsmit vārdi. Jēra divpadsmit apustuļu vārdi.
Tam, kas ar mani runāja, bija mērogs, zelta niedre, pilsētas, tās vārtu un mūra mērīšanai.
Pilsēta celta četrstūrī, tikpat gajra cik plata. Viņš mērīja pilsētu ar niedri. Tur bija ap divpadsmit tūkstoš stadiju. Tās garums, platums un augstums bija vienādi.
Tad viņš mērīja tās mūri: simts četrdesmit četras olektis, pēc cilvēku mēra, kas ir eņģeļa mērs.
Tās mūris bija celts no jaspida, un pilsēta bija no tīra zelta, līdzīga skaidram stiklam.
Pilsētas mūra pamati bija rotāti ar dažādiem dārgakmeņiem. Pirmais pamatakmens bija jaspids, otrs safīrs, trešais chalkedons, ceturtais smaragds,
Piektais sardoniks, sestais sardijs, septītais chrizolits, astotais berils, devītais topāzs, desmitais chrisoprass, vienpadsmitais hiakinīs, divpadsmitais ametists.
Divpadsmit vārti bija divpadsmit pērles, katri vārti bija darināti no vienas pašas pērles; un pilsētas iela bija tīrais zelts kā caurspīdīgs stikls.
Tempļa es tur neredzēju. Jo Kungs Dievs visuvaldītājs ir viņas tem-plis, un Jērs.
Pilsētai saules un mēness gaismas nevajaga, jo Dieva spožums to apgaismo, un viņas gaisma ir Jērs.
Tautas staigās viņas gaismā, un visas zemes ķēniņi nesīs turp savu greznumu.
Viņas vārtus dienā nekad neaizslēgs, jo nakts tur nava.
Viņā sanesīs tautu greznumus un dārgumus.
Ne mūžam tur nekas neieies, kas nesvēts, un neviens, kas dara negantību un melo, bet vienīgi tie, kas rakstīti Jēra dzīvības grāmatā.