L’esperit del Senyor s’havia apartat de Saül, i un mal esperit enviat pel Senyor el pertorbava.
Els servidors de Saül li digueren: “Mira, és un mal esperit enviat per Déu, qui et pertorba.
Que el nostre amo doni l’ordre i els teus servidors, que estan disposats a servir-te, aniran a buscar algú que sàpiga tocar l’arpa. Així, quan el mal esperit de Déu t’assalti, ell tocarà i et farà bé.”
Saül respongué als seus servidors: “Aneu, doncs, a buscar algú que sàpiga tocar bé i porteu-me’l.”
Un dels servidors digué: “Mira, co-nec un fill de Jessè, el betlemita, que toca bé; és valent, bon guerrer, bon con-versador i de bona presència, i el Senyor és amb ell.”
Saül, aleshores, va enviar emissaris que diguessin a Jessè: “Envia’m el teu fill David, aquell que guarda el ramat.”
Jessè va agafar un ase, pa, un bot de vi i un cabrit, i ho va trametre a Saül amb el seu fill David.
Quan David va arribar on era Saül i es va presentar davant seu, Saül li va agafar gran efecte i el va prendre per escuder.
Saül va fer dir a Jessè: “Deixa que David es quedi al meu servei, perquè ha trobat gràcia als meus ulls.”
I succeïa que, quan el mal esperit de Déu s’apoderava de Saül, David prenia l’arpa i es posava a tocar, i Saül es cal-mava i es trobava més bé, perquè el mal esperit s’apartava d’ell.