Igualment, vosaltres, les dones, sigueu respectuoses amb els vos-tres marits, de manera que, si alguns no volen escoltar la Paraula, siguin guanyats sense paraules pel comportament de les dones,
quan vegin la vostra conducta casta i respectuosa.
Que el vostre ornament no sigui tot d’aparença, de pentinats exagerats i penjolls d’or, o de vestits luxosos,
sinó que sigui el que la persona duu guardat al fons del cor, l’ornament inalterable d’un esperit afable i tranquil, que als ulls de Déu és de gran estima.
Així era com s’abillaven en altre temps les santes dones que esperaven en Déu, submises als seus marits;
així Sara obeïa Abraham, tractant-lo de senyor, i d’ella n’heu esdevingut filles, amb el vostre bon comportament i enfrontant qualsevol intimidació.
Els marits, igualment, porteu una con-vivència assenyada, considerant que la dona és un vas més fràgil, tractant-la amb deferència, com a cohereves que també són de la gràcia de vida, i així no hi haurà res que destorbi les vostres oracions.
Finalment, tingueu tots els mateixos sentiments, sigueu compassius, frater-nals, bondadosos, humils,
no torneu mal per mal ni injúria per injúria, al contrari, responeu beneint, ja que heu estat cridats a tal fi, a tenir la benedicció com una herència.
Perquè,
“qui estima la vida i vol veure dies de benestar,
que guardi la llengua de mal i els seus llavis de parlar amb engany;
que s’aparti del mal i faci el bé,
que busqui la pau i la segueixi;
perquè els ulls del Senyor guaiten els justos,
i les seves orelles escolten les seves pregàries,
però el Senyor s’encara amb els qui fan el mal.”
I, qui us podrà fer mal, si us feu entusiastes del bé?
I encara que patíssiu a causa de la vostra integritat, feliços de vosaltres! No els tingueu cap por ni us esvereu,
sinó que, com a Senyor, reverencieu el Crist dintre el vostre cor, disposats sempre a respondre a tothom que s’inte-ressi per l’esperança que hi ha en vosaltres;
però feu-ho amb amabilitat i respec-te, mantenint la consciència neta, a fi que en allò mateix que us calumnien s’hi vegin avergonyits els qui critiquen el vostre bon comportament en Crist.
Sempre serà millor patir a causa de fer el bé, si així Déu ho vol, que no pas a causa d’haver fet el mal.
Que també Crist va morir una sola vegada pels pecats, un innocent pels culpables, a fi de portar-vos a Déu; va patir la mort en la carn, però va rebre la vida en l’esperit,
en el qual també va anar a proclamar la victòria als esperits empresonats,
aquells que en altre temps no van voler creure, en dies de Noè, quan la paciència de Déu esperava mentre cons-truïen l’arca en la qual uns quants, és a dir, vuit persones, van ser salvades d’enmig de l’aiguat.
Això tipifica el baptisme, que ara també ens salva. No consisteix, però, a treure la brutícia corporal, sinó en el compromís professat a Déu d’una cons-ciència neta, gràcies a la resurrecció de Jesucrist,
que està a la dreta de Déu d’ençà que va pujar al cel, i té sota la seva potestat els àngels, les autoritats i els poders.