Jutges 19
19
Crim dels benjaminites a Guibà#x
1En aquell temps no hi havia rei a Israel.#x En un indret apartat de les muntanyes d’Efraïm, hi residia un levita que tenia una concubina de Betlem de Judà.#x 2Ella li va ser infidel#x i se’n tornà a casa del seu pare, a Betlem de Judà. Ja feia quatre mesos que hi era 3quan el seu marit es posà en camí per anar-la a buscar: li volia parlar al cor i fer que tornés. Es va emportar amb ell un mosso i un parell d’ases. La dona el va fer entrar a casa del seu pare; aquest, en veure’l, l’acollí tot content. 4El seu sogre, el pare de la noia, el va fer quedar a casa seva; durant tres dies van menjar i beure i s’hi estigueren hostatjats.
5El quart dia es van llevar de bon matí i, quan el levita es disposava a anar-se’n, el pare de la noia digué al seu gendre:
– Menja alguna cosa per prendre forces; després ja us n’anireu.#x
6Es van asseure a taula tots dos, i van menjar i beure plegats. Després el pare de la noia va dir al seu gendre:
– Queda’t encara una altra nit i alegra’t amb mi.
7El levita ja s’aixecava per anar-se’n, però el seu sogre va insistir tant que s’hi va quedar encara una altra nit. 8Quan, al matí del cinquè dia, es llevà per anar-se’n, el pare de la noia li digué:
– Menja i pren forces.
Tot menjant plegats, es van entretenir fins avançada la tarda. 9Quan el levita es disposava a anar-se’n amb la seva concubina i el seu mosso, el seu sogre li pregà:
– Mira, el dia ja declina i s’ha fet tard. Passeu la nit aquí! Alegra’t amb mi, i demà, de bon matí, us en podeu tornar a casa.
10Però aquesta vegada el levita no es volgué quedar una altra nit, i es posà en camí fins que van arribar a la vista de Jebús, és a dir, Jerusalem. Feia el viatge amb un parell d’ases ensellats, acompanyat de la seva concubina i del seu mosso. 11Quan passaven a la vora de Jebús, el dia ja havia declinat molt, i el mosso va dir al seu amo:
– Arribem-nos a la ciutat dels jebuseus a passar-hi la nit.
12Però el seu amo li contestà:
– No ens aturem en una ciutat estrangera on no viu ningú del poble d’Israel. Continuem fins a Guibà.#x
13I va dir encara al mosso:
– Mirem d’arribar-nos a Guibà o a Ramà;#x passarem la nit en una d’aquestes dues poblacions.
14I van continuar caminant. El sol es va pondre quan eren al costat de Guibà de Benjamí.#x 15Llavors es van desviar cap a la ciutat amb la intenció de fer-hi nit.
El levita va entrar a Guibà, però es quedà a la plaça,#x ja que ningú no els volia hostatjar a casa seva#x perquè hi passessin la nit. 16Un home vell,#x que tornava al vespre de la feina del camp, va passar per allí. Era de les muntanyes d’Efraïm: també ell residia com a foraster a Guibà. Els habitants de la ciutat eren benjaminites. 17El vell alçà la vista i veié el viatger que era a la plaça.
Li preguntà:
– On vas i d’on véns?
18El levita li respongué:
– Estem de pas. Venim de Betlem de Judà i fem camí cap a l’interior de les muntanyes d’Efraïm. Jo sóc d’allí i me’n torno a la casa del Senyor;#x però ara ningú no m’acull a casa seva, 19tot i que porto palla i farratge per als ases, i menjar i vi per a mi, per a la teva serventa i per al mosso que acompanya el teu servidor. No ens fa falta res.
20El vell digué:
– Sigues benvingut! Jo m’ocuparé del que et faci falta, però no vull que passis la nit a la plaça.
21El va acollir a casa seva i va donar farratge als ases. Després els viatgers es rentaren els peus#x i van menjar i beure.
22Mentre ells es refeien i s’alegraven, una colla de poca-vergonyes d’aquella ciutat van envoltar la casa i començaren a picar a la porta tot cridant al vell, l’amo de la casa:
– Fes sortir l’home que ha entrat a casa teva, que ens en volem aprofitar.
23L’amo de la casa va sortir a fora i els pregava:
– Si us plau, germans, no sigueu dolents. Aquest home és hoste meu. No feu aquesta baixesa! 24Mireu, us trauré a fora la meva filla encara verge.#x Abuseu-ne i feu-li el que us plagui. Però no feu aquesta baixesa amb aquest home!#x
25Però aquells homes no el volgueren escoltar. Llavors el levita prengué la seva concubina i la va treure a fora. Ells la van violar i maltractar tota la nit fins a la matinada. A trenc d’alba, la van deixar estar.
26Quan el dia despuntava, ella va arribar a la casa on s’havia hostatjat el seu marit. Va caure davant la porta i es quedà allí a terra fins que fou de dia. 27Al matí, quan el seu home va anar a obrir la porta de la casa i ja sortia per continuar el viatge, va veure la seva concubina caiguda davant la porta amb les mans a la llinda. 28Li digué:
– Aixeca’t i anem-nos-en!
Però ella no responia.#x Aleshores la va carregar damunt el seu ase i continuà el camí de retorn cap al seu poble.
29Un cop a casa, va agafar un ganivet, tallà el cadàver en dotze trossos, membre per membre,#x i n’envià un tros a cada una de les tribus d’Israel.#x 30Tothom qui ho veia exclamava:
– Mai no havia passat ni s’havia vist res de semblant d’ençà que els israelites van sortir d’Egipte fins al dia d’avui!
El levita havia manat als homes que va enviar:
– Això heu de dir a tota la gent d’Israel: “¿És que mai havia passat res de semblant d’ençà que els israelites van sortir d’Egipte fins al dia d’avui?#x Examineu el cas: parleu-ne i decidiu!”
Currently Selected:
Jutges 19: BCI
Highlight
Share
Copy
![None](/_next/image?url=https%3A%2F%2Fimageproxy.youversionapi.com%2F58%2Fhttps%3A%2F%2Fweb-assets.youversion.com%2Fapp-icons%2Fen.png&w=128&q=75)
Want to have your highlights saved across all your devices? Sign up or sign in
Bíblia Catalana, Traducció Interconfessional (BC) Text Bíblia Catalana Traducció Interconfessional, sensa els llibres Deuterocanonics, Copyright © Sociedad Bíblica de España, 2008 Utilizada con permiso