PIRMĀ SAMUELA 7
7
1Tad atnāca vīri no Kirjat-Jearimas un aizveda tā Kunga šķirstu kalnup, un tie to noveda Abinadaba namā uz pakalna; tur viņi iesvētīja tā dēlu, Eleāzaru, lai tas apsargātu tā Kunga šķirstu.
2Un pagāja no tās dienas, kopš šķirsts bija novietots Kirjat-Jearimā, daudz laika, pilni divdesmit gadi, un viss Israēla nams raidīja nemitīgi žēlabas pie tā Kunga.
3Tad Samuēls teica visam Israēla namam, visai Israēla tautai, sacīdams: „Ja jūs no visas savas sirds gribat atgriezties pie tā Kunga, tad izmetiet ārā no sava vidus šos svešo tautu dievus un it īpaši šos Aštartes attēlus, pieversiet savu sirdi tam Kungam un kalpojiet vienīgi Viņam, tad Viņš jūs izglābs no filistiešu rokas.“
4Un tad Israēla bērni izmeta Baāla un Aštartes tēlus un kalpoja vienīgi tam Kungam.
5Un Samuēls sacīja: „Sapulciniet vienkopus visu Israēlu Micpā, tad es jūsu labad piesaukšu to Kungu!“
6Un tie tika sapulcināti Micpā, un viņi smēla ūdeni un to izlēja tā Kunga priekšā; un viņi to dienu gavēja un sacīja: „Mēs esam grēkojuši tā Kunga priekšā!“ Tā Samuēls Micpā sprieda tiesu pār Israēla bērniem.
7Kad nu filistieši dzirdēja, ka Israēla bērni ir sapulcējušies Micpā, tad filistiešu dižciltīgie devās kalnā pret Israēlu. Un Israēla bērniem, to dzirdot, sametās bailes filistiešu priekšā.
8Un Israēla bērni sacīja Samuēlam: „Nemities mūsu labad skali piesaukt to Kungu, mūsu Dievu, lai Viņš mūs izglābj no filistiešu rokas!“
9Tad Samuēls ņēma vienu zīdāmu jēru un to visu upurēja tam Kungam kā dedzināmo upuri; tad pat Samuēls skalā balsī lūdza Israēla labad to Kunga, un tas Kungs viņu uzklausīja.
10Kad nu Samuēls patlaban upurēja tam Kungam dedzināmo upuri, tad filistieši ar kauju uzbruka Israēlam; bet tas Kungs tanī dienā lika lielam negaisam ar briesmīgiem pērkona grāvieniem iet pāri filistiešiem un iedvesa tiem tādas bailes un radīja viņos tādu sajukumu, ka tie tika Israēla sakauti.
11Un Israēla vīri devās laukā no Micpas, un tie kāva filistiešus un vajāja tos līdz pat Bet-Karai.
12Tad Samuēls ņēma vienu akmeni un to uzcēla starp Micpu un Šenu; viņš nosauca tā vārdu—Eben ha Ezera#7.12 t.i. Palidzības akmens.) un sacīja: „Līdz šejienei tas Kungs mums ir palīdzējis!“
13Tā filistieši tika pazemoti, un tie vairs nenāca Israēla robežās; un tā Kunga roka bija visu laiku, kamēr Samuēls dzīvoja, uz filistiešiem.
14Bet tās pilsētas, ko filistieši bija atņēmuši Israēlam, nonāca atkal atpakaļ Israēla īpašumā no Ekronas līdz Gātai, un arī to robežu apgabalus Israēls izrāva no filistiešu rokas. Un miers bija arī starp Israēlu un amoriešiem.
15Un Samuēls bija soģis pār Israēlu visu savu dzīves laiku.
16Un viņš gāja gadu no gada visapkārt uz Bēteli, Gilgalu un Micpu; un kad nu viņš visās tanīs vietās bija Israēlu tiesājis,
17Tad viņš atkal atgriezās atpakaļ Rāmā, jo tur bija viņa nams, un tur viņš arī sprieda tiesu pār Israēlu, un tur viņš uzcēla altāri tam Kungam.
Currently Selected:
PIRMĀ SAMUELA 7: LTV1965
Highlight
Share
Copy
![None](/_next/image?url=https%3A%2F%2Fimageproxy.youversionapi.com%2F58%2Fhttps%3A%2F%2Fweb-assets.youversion.com%2Fapp-icons%2Fen.png&w=128&q=75)
Want to have your highlights saved across all your devices? Sign up or sign in
Latvian Bible © Latvian Bible Society, 1965.