Във втората година на двадесетия ден от втория месец облакът се издигна от скинията за плочите на свидетелството.
И израилтяните се вдигнаха от Синайската пустиня според реда на пътуването си; и облакът застана във Фаранската пустиня.
Вдигнаха се първи път, както Господ заповяда чрез Моисей.
Първо се вдигна знамето на стана на Юдовите синове според устроените им множества; и над множеството му беше Наасон, Аминадавовият син.
Над множеството на племето на Исахаровите синове беше Натанаил, Суаровият син.
А над множеството на племето на Завулоновите синове беше Елиав, Хелоновият син.
Тогава, когато скинията бе свалена, се вдигнаха Гирсоновите синове и Мерариевите синове, които носеха скинията.
После бе вдигнато знамето на Рувимовия стан според устроените им множества; и над множеството му беше Елисур, Седиуровият син.
Над множеството на племето на Симеоновите синове беше Селумиил, Сурисадаевият син.
А над множеството на племето на Гадовите синове беше Елиасаф, Деуиловият син.
Тогава се вдигнаха Каатовите синове, които носеха светилището, до пристигането на които скинията бе поставяна.
После бе вдигнато знамето на стана на Ефремовите синове според устроените им множества; и над множеството му беше Елисама̀, Амиудовият син.
Над множеството на племето на Манасиевите синове беше Гамалиил, Федасуровият син.
А над множеството на племето на Вениаминовите синове беше Авидан, Гедеоновият син.
После бе вдигнато знамето на стана на Дановите синове, последни от всички станове според устроените им множества; и над множеството му беше Ахиезер, Амисадаевият син.
Над множеството на племето на Асировите синове беше Фагеил, Охрановият син.
А над множеството на племето на Нефталимовите синове беше Ахирей, Енановият син.
Така ставаше пътуването на израилтяните според устроените им множества, когато се вдигаха.
В това време Моисей каза на Овав, син на мадиамеца Рагуил, Моисеевия тъст: Ние отиваме на онова място, за което Господ каза: Ще ви го дам. Ела заедно с нас и ще ти направим добро; защото Господ е обещал добро на Израил.
Но той му отвърна: Няма да дойда, а ще отида в своята си земя и при рода си.
А Моисей каза: Не ни оставяй, моля, понеже ти знаеш къде трябва да разполагаме стан в пустинята и ще бъдеш око за нас.
Ако дойдеш с нас, то доброто, което Господ ще направи на нас, същото добро ще направим и ние на теб.
И така пропътуваха тридневен път от Господнята планина; и ковчегът на Господния завет се движеше пред тях на тридневен път, за да им търси място за почивка.
А Господният облак беше над тях денем, когато тръгваха от стана.
Когато ковчегът се вдигаше на път, Моисей казваше: Стани, Господи, и да се разпръснат враговете Ти, и да побегнат пред Теб онези, които Те мразят.
А когато се спираше, той казваше: Върни се, Господи, при десетките хиляди на Израилевите хиляди.