DOMNUL i S-a arătat lui Avraam lângă stejarii lui Mamre, pe când acesta stătea la intrarea cortului său, în arșița zilei. Avraam și-a ridicat ochii, s-a uitat și iată că trei bărbați stăteau în apropierea sa. Când i-a văzut, a alergat de la intrarea cortului ca să-i întâmpine și s-a plecat până la pământ.
El a zis:
‒ Stăpâne, dacă am găsit bunăvoință înaintea Ta, Te rog, nu trece pe lângă slujitorul Tău. Îngăduie să se aducă puțină apă ca să vă puteți spăla picioarele și să vă odihniți sub copac. Iar eu voi aduce o bucată de pâine, ca să vă refaceți puterile, după care puteți merge mai departe, căci de aceea ați trecut pe la slujitorul vostru.
Ei i-au răspuns:
‒ Da; fă cum ai spus.
Avraam s-a dus repede în cort la Sara și i-a zis: „Ia repede trei măsuri de făină aleasă, frământă niște aluat și fă turte“. Apoi Avraam a alergat la turmă, a luat un vițel a cărui carne era fragedă și bună, i l-a dat unui slujitor, iar acesta s-a grăbit să-l pregătească. Apoi a luat niște iaurt, niște lapte, precum și vițelul pe care îl pregătise și le-a pus înaintea lor. În timp ce aceștia mâncau, Avraam stătea lângă ei, sub copac.
Ei l-au întrebat:
‒ Unde este Sara, soția ta?
El a răspuns:
‒ Iat-o în cort.
DOMNUL a zis:
‒ La anul, cam în aceeași perioadă, Mă voi întoarce cu siguranță la tine, și Sara, soția ta, va avea un fiu.
Sara asculta la intrarea cortului care era în spatele lui. Avraam și Sara erau bătrâni, înaintați în vârstă, iar Sara trecuse de perioada când putea avea copii. Sara a râs în sinea ei, zicând: „După ce am îmbătrânit, să mai am dorință? Soțul meu este, de asemenea, bătrân“.
DOMNUL i-a zis lui Avraam:
‒ De ce a râs Sara, zicând: „Voi avea eu într-adevăr un copil tocmai acum când sunt bătrână?“. Este oare ceva prea greu pentru DOMNUL? La timpul potrivit Mă voi întoarce la tine, cam în aceeași perioadă, iar Sara va avea un fiu.
Dar Sara a negat, zicând:
‒ Nu am râs!
Căci se temea.
Însă El a zis:
‒ Ba da! Ai râs!