Jo mēs zinām, kad mūsu laicīgais mājoklis, šī būda būs salauzta, tad mums ir ēka no Dieva, mājoklis ne rokām taisīts, kas ir mūžīgs debesīs. Jo šinī būdā mēs nopūšamies un ilgojamies, ka taptu pārģērbti ar savu mājokli, kas ir no debesīm; Proti, ja mēs tiksim apģērbti, netopam pliki atrasti. Jo šinī būdā būdami mēs arī nopūšamies un esam apgrūtināti; tādēļ ka negribam tapt noģērbti, bet pārģērbti, lai tas, kas mirstams, top aprīts no dzīvības. Bet kas mūs uz šo pašu sataisa, ir Dievs, kas mums arī devis Gara ķīlu. Tāpēc mēs arvien turam drošu prātu un zinām: kamēr mājojam miesās, tikmēr esam svešumā un vēl ne pie Tā Kunga. Jo mēs staigājam ticībā, ne skatīšanā. Bet mēs turam drošu prātu un gribam labāk būt ārā no miesām un būt pie Tā Kunga. Tāpēc arī, vai pie Tā Kunga mājās būdami, vai te vēl svešumā, dzenamies uz to, ka Viņam labi patīkam. Jo mums visiem būs parādīties Kristus soģa krēsla priekšā, lai ikviens dabū, ko miesās būdams darījis, vai labu, vai ļaunu.