Mēs zinām: kad mūsu laicīgais telts mājoklis būs nojaukts, tad mums ir ēka no Dieva, mājoklis, kas nav rokām taisīts, bet mūžīgs debesis.
Šeit mēs nopūšamies, ilgodamies būt ietērptiem savā dzīvokli, kas ir no debesīm,
Tiešām, ja būsim ietērpti, tad nebūsim kaili.
Šinī teltī būdami, mēs nopūšamies un panesam grūtības, jo negribam tapt izģērbti, bet pārģērbti, lai to, kas mirstīgs, pārņem dzīvība.
Bet Dievs ir tas, kas mūs tam sagatavojis, viņš arī mums devis garu par ķīlu.
Tāpēc mēs arvienu turam drošu prātu un zinām: kamēr mājojam miesā, mēs esam svešumā, tālu no tā Kunga.
Jo mēs dzīvojam ticībā, ne skatīšanā.
Bet mēs turam drošu prātu un gribam labāk atstāt miesas mājokli un būt mājās pie sava Kunga.
Tāpēc, vai pie tā Kunga mājās būdami, vai vēl svešumā, mēs cenšamies, lai būtum viņam patīkami.
Jo mums visiem jāparādās Kristus soģa krēsla priekšā, lai ikviens saņemtu algu par to, ko miesā būdams darījis, vai labu, vai ļaunu.