Örökkévaló, megvizsgáltál,
és jól ismersz.
Tudod, mikor leülök, vagy felkelek,
ismered még gondolataimat is.
Mielőtt bármit tennék, már tudod.
Szemmel tartod, merre járok,
látod, mikor lefekszem,
minden utamat ismered!
Mielőtt kimondanám,
te már érted a szavam, Örökkévaló.
Körülvettél mindenfelől,
előttem is, mögöttem is te jársz,
rajtam nyugtatod kezed!
Mindent tudsz, csodállak érte,
fel sem érem ésszel, meg sem érthetem!
Szellemed elől hová fussak?
Jelenléted elől el nem rejtőzhetek!
Ha a Mennybe szállnék fel,
ott vagy,
ha a holtak közé fekszem,
ott is jelen vagy!
Ha a hajnal szárnyaival szállanék,
és a tenger túlsó szélére költöznék,
ott is kezed vezetne,
jobb karod ott is megtartana engem!
Ha azt mondom: „A sötétség elborít engem,
az éjszaka biztosan eltakar előled!”
Még a sötétség sem tud elrejteni szemed elől,
neked még az éjszaka is világos, mint a nappal,
a sötétség pedig világosság!
Örökkévaló, te alkottad testem,
anyám méhében kezed formált engem!
Dicsérlek, mert csodálatos módon teremtettél!
Bizony, csodálatosak alkotásaid,
és lelkem jól tudja ezt!